Pоздягайся.
Що?
Я сказав роздягайся.
Але ти усе вчора бачив.
Мм, але мені потрібно дещо перевірити.
Шшш.
Тільки три секунди.
Виродок.
Як він це робить?
Мені треба йти.
Ти ніколи не залишався на ніч у жінки?
Ніколи.
А жінка у тебе?
Я казав їй, що у мене безсоння...
Та що завгодно.
Крім того, у мене дуже вузьке ліжко.
Ти боїшся жінок, лікарю?
Звичайно.
Томашу, ти мені справді подобаєшся.
Ти - цілковита протилежність кічу.
У королівстві кічу
Ти був би...
монстром.
Ні, зачекай.
Сабіно, мені потрібно йти.
Ні. Зачекай.
А зараз хто я?
Гррр... монстр!
кімната 6.
О, коньяк.
Можеш занести мені у кімнату?
Так, звичайно.
Кумедно.
Ти у шостій кімнаті.
Отож?
Моя зміна закінчується о 6.00
О 6.00
Мені треба повертатися у Прагу.
Ну...
Близько шостої.
Я повернуся.
Зачекай.
Знаєш, це моя лава.
Твоя лава?
Так, я приходжу щодня сюди читати,
на цю саму лаву.
Кумедно?
Так.
Що ти читаєш?
"Анну Кареніну" Толстого.
Ага,
"Анну Кареніну".
Так.
Варто було прийти раніше,
Але... моя мати...
Ти живеш з матір'ю?
Треба звільняти кімнату.
Ти йдеш?
Так, уже пізно.
Приїхав оперувати.
Мій колега мав приїхати,
але він поранився, тому...
Ну...
Можливо, я скоро повернуся...
І навіщо ти сюди приїхав?
Тут так нудно.
Ніхто тут не читає.
Ніхто нічого не обговорює.
Розумієш, що я маю на увазі?
Так.
Що ж...
Приємно було познайомитись.
До зустрічі.
Томашу.
Тобі потрібне тільки задоволення?
Чи кожна жінка - нова земля,
чиї секрети ти хочеш відкрити?
Ти хочеш знати, що вона каже,
коли кохається?
Чи як вона посміхнеться?
Як шепотітиме?
Стогнатиме... кричатиме?
Мабуть, найменші... деталі, які неможливо уявити,
крихітні речі, які роблять одну жінку
цілком відмінною від іншої.
То які мої деталі, лікарю?
Твій капелюх, Сабіно.
Капелюх...
Це від мого діда...
Діда.
Він жив дуже, дуже давно.
Дуже давно.
Томашу.
На що ти дивишся?
На твої очі.
Привіт.
Отже...
Ти у Празі.
Я щойно приїхала.
Маю зустрітися з друзями.
У мене тут одна справа.
Я шукаю іншу роботу.
Чому не заходиш?
Ти сам?
Так.
Роздягайся.
Вибач, будь ласка.
Здається, я застудилася у поїзді.
Мабуть, мені краще тебе оглянути.
Іди сюди.
Мої руки холодні?
Я боюся лоскоту.
Тут боляче?
Подивися угору.
Униз.
Уліво.
Направо.
Не хвилюйся.
Я лікар.
Трохи вище.
Ось так.
Дихай.
Знову.
Покашляй.
Гаразд.
Угору.
Схоже, все добре.
Добре.
Відкрий рота.
Язик.
Привіт.
Томаш?
Дзвонили із Женеви.
Тобі досі пропонують ту роботу.
Чому я повинен їхати до Женеви?
Тут усе добре.
Ну... сподіваюся.
Думаєш, росіяни не втрутяться?
Подумай, що сталося в Угорщині.
Вони не можуть. Світ цього не дозволить.
Крім того, у нас соціалізм з людським обличчям.
Хто може виступити проти цього?
А, тут мій пацієнт.
Який? Свиней не приймаємо.
Я скажу йому почекати у вантажівці.
Але ми зробимо виняток.
Здрастуйте, лікарю. Не сердитеся на мене,
що я приніс Мефісто?
Погляньте, лікарю. Для вас подарунок.
Чудово.
О, дякую!
Отже... Павел.
Операція була місяць тому.
Так.
Нічого не болить?
Ні.
Запаморочення? Головний біль?
Ні.
Добре. Можете повертатися на свою ферму.
Треба тільки незначна процедура,
щоб замінити кістковий трансплантат.
О котрій прийдеш цього вечора?
Мені шкода, та я не можу зробити цього сьогодні.
Дуже погано.
Мм... Як щодо завтра, після обіду?
Завтра увечері.
Отже, те, що я чула, правда.
Хтось до тебе переїхав.
Ні.
У мене є шпигуни. До зустрічі, лікарю.
Тут немає.
Ти, мабуть, прийшов без шкарпетки.
Як я міг без неї прийти?
Не міг же я одягти тільки одну шкарпетку.
Останнім часом ти дуже неуважний, завжди поспішаєш,
увесь час дивишся на годинник.
Я позичу тобі свою панчоху.
Хочеш, щоб я це одягнув?
Надворі холодно, лікарю.
Думаєш, я роблю дурницю?
Можливо. Звідки мені знати.
Про що ми говоримо?
Тереза.
Якби у мене було два життя...
В одному я б залишив її у себе,
а в іншому я б її прогнав.
Потім я порівняв би і знав, як краще.
Але ми живемо тільки раз.
Життя настільке легке...
як контур, який ми ніколи не можемо...
заповнити...
чи виправити...
трохи покращити.
Це страшно.
Вона шукає, чим зайнятися у Празі, і я...
Зараз...
Хочеш, щоб я допомогла їй?
У неї немає ніякої кваліфікації,
але вона гарно робить фотографії.
От я і подумав, чи ти не могла б...
Ти маєш на увазі...
Хочеш, щоб я допомогла тобі.
Заходь, Терезо.
Вип'ємо чаю.
Так. Чому б тобі не приготувати?
Так, звичайно.
Скрізь такий безлад.
Я завжди намагаюся не дуже прив'язуватися до місця,
до предметів
чи до людей.
Терезо, іди сюди.
Хочу показати тобі деякі знімки.
Ти знайома з Мен Реєм?
Ні.
Мені подобається...
Ця мені дуже подобається.
Це Лі Міллер.
Вона така...
Вона така гарна.
Томаш каже, ти фотограф.
Ну, я люблю фотографувати, але...
Фотографуй те, що відбувається на вулицях.
Я допоможу опублікувати знімки.
Дякую, Сабіно.
Мені подобаються ці фотографії.
Вони намагалися зробити щось відмінне,
шукали нову красу.
Так.
Щось вище.
Я приготував чай.
Що сталося? Терезо?
Мені приснився сон.
Я була у неї.
У Сабіни
У її студії...
Ви з нею кохалися...
У тому її великому ліжку.
Ти змусив мене стояти біля стіни
і зовсім не рухатися.
Ти змусив мене дивитися.
А мені було так боляче дивитися на тебе,
що я почала заганяти голки собі під нігті,
щоб зупинити біль у серці.
Це так боляче.
Чому ти так зі мною зробив?
То був просто сон.
Постарайся заснути.
Я не можу спати.
Ні, можеш, іди до мене...
Я не можу заснути.
Ти можеш спати.
Спи у моїх обіймах,
як пташеня,
як мітла...
серед мітел...
у шафці для мітел.
Як папужка.
Як свист.
Як пісенька.
Пісенька, яку співає ліс...
У лісі...
тисячу років тому.
Поглянь! Ось вони! Знімки Терези!
Дві повних сторінки!
Дякую, Сабіно!
Вітання!
Вони справді чудові!
Терезо, це мій колега Іржі,
а це шеф.
- Дуже приємно. - Здрастуйте.
Дивовижно, як вам вдалося зняти новий дух.
Бачите, як усе змінюється.
Не все. Подивіться туди.
Наші товариші із росіянами.
Дехто ніколи не змінюється.
Деякі люди завжди негідники.
Але чому?
Невже це видно по обличчю людини?
Чи можемо ми судити за людським обличчям
падлюка вона чи ні?
Погляньмо на них.
Негідник.
- Негідник. - Негідник.
- Цілком ясно. - Без сумніву.
Ми вас знаємо.
Негідники.
А що б ви сказали про Томаша?
Він точно негідник.
Чому?
Це через рот?
Хитрі очі?
Ні, це старанно приховано...
У мозку.
Такі речі завжди сховані у нашому мозку.
Але ж у чому різниця?
Можливо, в одній мільйонній частині.
А може, й немає ніякої різниці.
Ці люди навіть не знають, негідники вони чи ні.
Ви серйозно?
Більше 100 000 людей ув'язнили, піддали тортурам,
стратили під час їхнього режиму.
А зараз ці люди вигукують,
що вони нічого не знали...
що ними командували чи маніпулювали.
Що вони... невинні.
не те щоб невинні,
але...
непроінформовані, можливо.
Але ж вони мали знати, що вони роблять.
Інакше це немислимо.
Немає значення, знали вони чи ні.
Я думав про Едіпа.
Доброго царя Едіпа.
Чи спати зі своєю матір'ю такий самий злочин?
Коли Едіп усвідомив, що убив свого батька --
сам того не знаючи...
сам того не знаючи, убив свого батька...
і спав зі своєю матір'ю...
і що через його злочини
у місті панувала чума,
він не зміг бачити того, що натворив.
Отож, він виколов собі очі і пішов геть.
Він не почувався невинним.
Він відчував, що має себе покарати.
Але...
Наші лідери, на відміну від Едіпа,
відчувають, що вони невинні.
І коли стало відомо про звірства сталінського режиму,
вони кричали: "Ми не знали,
нас не проінформували, що відбувається.
Наше сумління чисте.''
Але важлива різниця...
що вони залишилися при владі.
Хоча їм треба було виколоти очі.
Я просто кажу, що
моральність змінилася з часів Едіпа.
Нумо.
Так!
Чому б тобі це не записати?
Я не письменник.
Це опублікують. Це про нашу політику.
Насправді політика мене не цікавить.
Що ж тоді тебе цікавить?
Тебе щось хвилює?
Ні, чому?
Щось не так?
Нічого.
Ні...
Коли я побачив, як ти танцюєш з іншим чоловіком...
Я подумав: ''Він би міг бути її коханцем''.
Ти ревнивий.
Ні, я не ревнивий.
Ревнивий.
Ні.
Я не ревнивий, Терезо.
Він ревнивий.
Ні. Хто, я?
Він ревнивий.
Я не ревнивий.
Він ревнивий, він ревнивий.
Кажи, що хочеш, Терезо.
Ти ревнивий.
Ні.
Так, ревнивий.
Ти ревнивий.
Я не ревнивий.
Ти ревнивий.
Ні!
Так!
Ні.
Ти ревнивий!
Ходімо!
Ти ревнивий!
Ревнивий!
Ні!
Ні! Ні! Ні!
Ти зі мною одружишся?
Що? Ні!
Так!
Ні!
Так!
- Так. - Ні.
- Так.
Так? Ха!
Будеш моїм свідком?
Звичайно!
Доведеться купити чорну краватку для Мефісто.
Ти чув, Мефісто? Чорну краватку.
Дорогі наречені,
Вітаю вас
від усього серця
у цей особливий день,
коли ви за вільної згоди вирішили стати чоловіком та дружиною.
Я думаю, що ви обоє розумієте свої обов'язки
підтримувати одне одного,
і я впевнений, що ви обоє ознайомлені
із вашими медичними картками?
Я маю це вам сказати.
Не думайте, що життя - це прогулянка сонячними луками.
Життя - не прогулянка сонячними луками
і не прогулянка садом із трояндами.
Наша соціалістична країна багато зробила для вас.
Тепер ваша черга.
Ви з мене смієтеся?
Ні...ні.
Ви з мене смієтеся?
Вибачте. Вибачте.
Я відмовляюся продовжувати.
У цій країні більше немає нічого святого?
Якщо ви не можете бути серйозними,
вам не потрібно одружуватися!
Візьмемо одного, Томаш.
Він зробить нас щасливими.
Вибери одного.
Ось цей.
Агов!
Тут мій племінник із села!
Дядьку!
Агов!
Назвемо його Толстим.
Коли я уперше тебе зустрів,
ти читала Толстого.
Не можна Толстим.
Це дівчинка.
Це дівчинка!
А якщо Анна Кареніна?
Воно не схоже на Анну Кареніну.
Поглянь. Чоловіча мордочка.
Більше схоже на чоловіка Анни.
Назвемо її Каренін.
Каренін.
Ходімо, Каренін. Ідемо додому.
Мені дуже подобається.
Цар Едіп.
Дуже гарна ідея.
Із цими змінами зможемо опублікувати наступного тижня.
Єво, ви б не могли це надрукувати?
Тепер ми зможемо це опублікувати.
Фантастично.
Подумайте про це.
Цілковита реабілітація тих, кого переслідували,
цілковита свобода слова, преси,
звільнення від росіян.
Те, чого ми хотіли.
Думаєте, росіяни дадуть нам звільнитися?
А що вони зроблять?
Нічого, лікарю.
Нічого, нічого, нічого!
Продовжуйте писати.
Дякую, але хірургія легша.
Бери мене до них.
О, ти прокинулася.
Бери мене до них.
До кого?
До інших жінок.
Бери мене до них, коли кохаєшся із ними.
Я роздягатиму їх для тебе.
Я б хотіла.
Справді.
Я купатиму їх і приводитиму до тебе.
Робитиму, що захочеш.
Тіла інших жінок будуть нашими іграшками.
Терезо, про що ти говориш?
Я знаю, що ти зустрічаєшся з іншими жінками.
Я знаю!
Ти не можеш приховати цього від мене.
Щодня я намагаюся говорити собі:
''Нічого страшного.
Це несуттєво.
Він просто бавиться.
Він просто не може встояти.
Але він любить мене.
Я впевнена.
Він любить мене.''
''Він любить мене!''
Але я вже не можу терпіти.
Я старалася з усіх сил.
Я просто не можу.
Бери мене до них. Не залишай мене самою!
Терезо, заспокойся.
Помовч. Спробуй заснути.
Тобі зараз треба поспати.
Я не хочу спати.
Я тебе втомила.
Я знаю.
Я бачу це в твоїх очах.
Здрастуйте.
Так.
Що?
Терезо!
От і вони!
Терезо, залишайся там.
Каренін!
Томаш.
Томашу.
Я їду до Швейцарії.
Що?
До Женеви.
Щасти.
Бережи себе.
З якої ви країни?
Нідерланди.
Добре. Візьміть.
Опублікуйте їх, будь ласка.
Терезо!
Уйді!
Терезо!
Уйді!
Ви збожеволіли?
Ви не усвідомлюєте, що ми вас любимо?
Що ми завжди любили вас?
Що ми прийшли захищати вас?
Захищати?
Захищати нас від чого?
Ви давали свої фотографії іноземцям?
Так.
Вас могли застрелити за це!
Вони розпізнають людей із наших фотографій.
Це ваш фотоапарат?
Ні.
Я впевнений, що це ваш.
Хто цей чоловік?
Ніколи не бачив його раніше.
Це ви!
Ні.
Це ви!
Ні.
Це ви.
Ні.
Ні!
Ні! Ні!
Ні!
Щасти.
Вам теж.
Вторгнення у нашу країну
- це акт агресії
проти незалежної країни.
Чеський народ має право і обов'язок
боротися проти агресора.
Людям, у яких немає відваги встати на боротьбу
зі зброєю в руках,
непотрібна свобода.
То ж чому ви емігруєте?
Повертайтеся і боріться.
Легко сказати іншим людям, щоб боролися.
Колись усіх запитають:
''Що ви зробили, щоб повалити комуністичний режим?''
Вибачте.
Хотів запитати у вас одну річ.
Ну, і що ви хотіли запитати?
Чому ви так вчинили?
Навіщо вам це? Хто ви?
Мене звуть Франц.
Я прийшов на збори послухати.
Ні, ні, я не з поліції.
Я професор університету.
У мене нічого спільного з цими людьми.
Все, що їх об'єднує, - це образи
і взаємні докори.
Важко жити у вигнанні.
Люди почуваються покинутими.
Відчувають, що ніхто їх не розуміє.
Вони почуваються самотніми і розгубленими.
Вашу країну окуповано. Вам це байдуже?
Я не можу терпіти піднятих кулаків і вказівок.
І що ви хочете робити?
Я хочу пообідати. Я голодна.
Коли я навчався у Парижі,
мені подобалися демонстрації,
марші, натовпи, крик.
Мені подобалося бути частиною цього.
Увесь світ виглядав, як великий марш --
увесь час на шляху до кращого світу.
Я теж марширувала щороку.
Дійсно?
Так, але я була змушена.
Як і всі.
Травневий парад - усі дівчата одягнені однаково.
Усі посміхаються, кидають квіти.
Я ніколи не вміла іти у ногу.
Дівчата позаду наступали мені на п'яти.
Те, що сталося із вашою країною, це трагедія.
Ви так думаєте?
Звичайно. Була надія.
А її вбили.
Ви не станете нудним, еге ж?
Офіціант?
Можете зупинити той шум?
Шум?
Так - те, що ви називаєте музикою.
Мені треба запитати керівництво.
Всюди музика перетворюється на шум.
Погляньте.
Пластикові квіти...
Вони навіть поставили їх у воду.
А погляньте туди.
Ці будинки --
спотворення світу.
Єдине місце, де можна знайти красу,
це там, де її гонителі пропустили її.
Це планетарний процес...
і я не можу встояти.
Щось не так?
Не так? Ні. Усе гаразд.
Ні, просто той шум.
Ви можете його припинити?
Звук ніби від брудної води.
Перепрошую, пане,
але іншим відвідувачам подобається цей шум.
Як вони можуть їсти і слухати те гівно?
Добре, у такому разі
ми пошукаємо місце із кращим смаком.
Дякую.
Ну...
Сподіваюся, ви були не проти піти звідти.
Якраз навпаки.
Я люблю покидати місця.
Люблю покидати.
Отож...
Сподіваюся, вам не так і погано зі мною.
О, зовсім ні.
Через годину мені сідати на поїзд.
Ви їздите поїздом?
Завжди.
Люблю поїзди.
Вони настільки еротичні.
До речі, у моєї дружини є мистецька галерея.
Можливо, вона могла б допомогти вам.
Так ви одружені?
Так.
Обережно!
Будьте обачні.
Що ж, ласкаво просимо до Женеви.
Ну, хороша робота,
але надто пізно.
Росіяни у Празі --
ми їх всюди бачили.
Події зараз надто віддалені.
Все скінчено.
Але там нічого не скінчилося.
Усі, усі ще вимагають, щоб росіяни пішли.
По всій країні страйки, протести,
але тут це, схоже, нікого не хвилює.
Ось репортаж
про нудистів у Франції.
О, дякую.
Зачекай, я просто погляну --
чудові фотографії Праги.
Шкода, що ми отримуємо їх тільки зараз.
Подивися мої знімки.
У них, звичайно, нічого спільного з твоїми.